Internationella Heraldikdagen intrĂ€ffar den 10 juni, med syftet att uppmĂ€rksamma heraldiken som konstform och vetenskap. IdĂ©n till dagen kom frĂ„n ett polsk heraldiskt sĂ€llskap. Datumet valdes till Ă„minnelse av den dag – 10 juni 1128 – dĂ„ Gottfrid av Anjou inför Ă€ktenskapet med  Henrik I av Englands dotter, fick en sĂ€rskilt dekorerad sköld av kungen: en blĂ„ sköld med sex gyllne lejon ordnade tre över tvĂ„ över en. Detta betraktas ofta som början pĂ„ den heraldiska traditionen.
Furst Frei gav företrĂ€de för en av vĂ€stkustens heraldikprofiler – Stefan Bede – inför Internationella Heraldikdagen. Samtalet kretsade kring heraldiken, alltsĂ„ lĂ€ran om hur vapensköldar komponeras och antas i enlighet med snart 900Ă„riga traditioner. Ett slĂ€ktvapen ska vara unikt för slĂ€kten samt bestĂ„ av en sköld med sköldemĂ€rke, en hjĂ€lm, hjĂ€lmtĂ€cke och hjĂ€lmbindel (ofta med de mest framtrĂ€dande fĂ€rgerna frĂ„n skölden), en hjĂ€lmprydnad. Dessutom krĂ€ver heraldiken att ett vapen ska kunna blasoneras, det vill sĂ€ga beskrivas sĂ„ tydligt i text att en konstnĂ€r kan Ă„terskapa vapnet utifrĂ„n blasoneringen. Till skillnad frĂ„n en modern logotyp, Ă€r det inte den enskilda avbildningen som mĂ„ste reproduceras i oförĂ€ndrad form: ett vapen kan Ă„terges pĂ„ tusen och en olika sĂ€tt, sĂ„ lĂ€nge de faststĂ€llda komponenterna Ă€r med. HĂ€r Ă€r Stefan Bedes vapen som exempel, tecknade av Davor Zovko och Björn FridĂ©n:
Blasonering:
Sköld: I svart fÀlt en stormstege ovan Ätföljd av tvÄ sexuddiga stjÀrnor, allt av guld.
HjÀlmtÀcke: Svart fodrat med guld.
HjÀlmprydnad: TvÄ svarta oxhorn.
Heraldikens grafiska formsprĂ„k har utvecklats för att efterstrĂ€va största möjliga kontrastverkan och för att uppnĂ„ det anvĂ€nder heraldikern en palett med fyra olika ”tinkturer”: FĂ€rger, Metaller, PĂ€lsverk och NaturfĂ€rg. Man vill helst undvika att placera ett föremĂ„l pĂ„ ett fĂ€lt av samma tinktur, tex Ă€r det normalt sett inte ”tillĂ„tet” att placera en guldnyckel i ett silverfĂ€lt (metall pĂ„ metall), eller en grön ek i ett rött fĂ€lt (fĂ€rg pĂ„ fĂ€rg). BĂ€ttre Ă€r dĂ„ en guldnycken mot nĂ„gon fĂ€rg som rött, grönt, blĂ„tt, svart eller purpur (fast den sistnĂ€mnda fĂ€rgen Ă€r ett hett trĂ€toĂ€mne i heraldiska kretsar). Heraldiska pĂ€lsverk som hermelin, grĂ„verk och fjĂ€drar Ă€r ”amfibiska” och fungerar med bĂ„de metaller och fĂ€rger. LikasĂ„ kan en bild avtecknas i sina ”naturliga fĂ€rger”, vilka ocksĂ„ anses fungera ”amfibiskt” mot de andra tinkturerna. Till den som vill anta ett eget vapen ger Stefan rĂ„det: ”tĂ€nk trafikskylt – det ska synas pĂ„ avstĂ„nd”. MĂ„nga som pĂ„börjar processen att anta vapen vill gĂ€rna ha med för mĂ„nga saker och dĂ„ blir det plottrigt. Heraldikens elegans ligger i stramheten och slagfĂ€rdigheten.
I samtalet pÄpekar Stefan den utbredda missuppfattningen att slÀktvapen skulle vara förbehÄllna kungligheter och adel. Redan i mitten av 1300talet skrev den italienske juristen Bartolus de Saxoferrato det heraldiskt vÀgledande traktatet Tractatus de insigniis et armis. Traktatet har varit viktigt inom heraldik och vapenrÀtt Ànda sedan den troliga publiceringen 1355. Bartolus skriver:
Quilibet potest sibi assumere arma et insignia, illa portare et in rebus propriis impingere.â
âEnvar har rĂ€tt att ta sig ett vapen, föra det och mĂ€rka sina Ă€godelar med det.â
En annan stark förkĂ€mpe för allas rĂ€tt att anta vapen, berĂ€ttade Stefan, var försĂ€kringstjĂ€nstemannen och heraldikern Arvid Berghman. Med hans bok Borgerliga slĂ€ktvapen (1939), lanserade han just begreppet ”borgerlig” i heraldiken. Med detta avsĂ„g han inte ordet sĂ„ som det anvĂ€nds inom politiken, utan snarare sĂ„ som vi anvĂ€nder det i ”borgerlig vigsel” eller ”borgerlig begravning” etc – ett civilt men officiellt alternativ. Tidigare anvĂ€nde man ordet ”ofrĂ€lse” – icke-adlig och det Ă€r ju trĂ„kigt och lite förminskande att definieras utifrĂ„n vad man inte Ă€r. Dock Ă€r det vĂ€rt att tillĂ€ggas att vissa heraldiska komponenter (tex. hjĂ€lmkrona, öppen hjĂ€lm eller bygelhjĂ€lm och sköldhĂ„llare) Ă€r tydligt förknippade med adel och dessa bör, enligt god heraldisk sed, inte anvĂ€ndas i nykomponerade borgerliga vapen. Furst Frei sjĂ€lv, och Ă€tten Lorenzburg, för ett vapen med nĂ€rapĂ„ alla högadliga attribut – men sĂ„dant gĂ„r bara för sig för monarker av sagolika pyttenationer…
![](https://usercontent.one/wp/www.audiensen.se/wp-content/uploads/2024/02/amped-up-farger.png?media=1723553902)
SĂ„ hur ska man tĂ€nka om man vill anta ett vapen för sig och sin borgerliga slĂ€kt? Stefan ger rĂ„det att utgĂ„ frĂ„n slĂ€ktnamnet och efterforska slĂ€kthistorien. Vad finns dĂ€r att utgĂ„ ifrĂ„n? En direkt avbildning av namnet, eller en heraldisk rebus som anspelar pĂ„ det, kallas ”talande vapen”. Kanske ett roligt alternativ: tex om familjen Swan har med en svan i vapnet. Har slĂ€kten mĂ„nga bagare, jurister eller prĂ€ster i sina led, dĂ„ Ă€r kanske kringlor, lagböcker eller kors aktuella. Heter slĂ€kten nĂ„got allmĂ€nt utbrett som Karlsson, Andersson eller Ibrahim sĂ„ Ă€r det ingen anledning att misströsta! Ett slĂ€ktvapen sĂ€rskiljer Karlsson med eken pĂ„ vapnet, frĂ„n Karlsson med mörten. SlĂ€kten Ibrahim med gĂ€ddan och nĂ€tet pĂ„ skölden, sĂ€rskiljer frĂ„n Ibrahim med fjĂ€rilen – bara fantasin sĂ€tter grĂ€nser!
En viktig sak att ha i Ätanke Àr att slÀktvapen Àr tÀnkta att föras av kommande generationer. DÄ Àr kanske inte en symbol för vapentagarens personliga intresse för en obskyr hobby ett bra alternativ. Det allra bÀsta Àr att kontakta en heraldiker som kan vÀgleda en presumtiv vapentagare i processen.
Slutligen kan rapporteras att audiensen kretsade kring glÀdjen i att dela ett gemensamt intresse. Stefan bjöd Furst Frei pÄ en heraldisk omvÀrldsspaning och informerade om frÄgor som Àr aktuella pÄ fÀltet just nu.
LĂ€s mer:
”Steg försteg mot en egen vapensköld” (Svenska Heraldiska Föreningen)
HÀr berÀttar Stefan mer om sitt vapen.
inspiration: Svenskt vapenregister med snart tusen, mestadels borgerliga, vapenÂ
Vill du komma pÄ audiens i kronhuset? Det Àr kostnadsfritt och du kan boka sjÀlv hÀr.